NYITÁNY
Az Úr évében...
...Júdea már közel egy évszázada nyögte Róma igáját.
Augustus parancsára minden...
...júdeainak vissza kellett...
... térnie szülőföldjére...
...hogy megszámoltassék.
Sokuk útja Jeruzsálemen keresztül vezetett...
...hazájuk forrongó fővárosán át.
Antonia erődje, Róma hatalmának...
...jelképe uralta a várost...
...és a nagytemplom...
...egy elpusztíthatatlan hit fenséges szimbóluma.
Bár hódoltak a császárnak...
...büszkén őrizték ősi örökségüket...
...sosem feledve a próféták jóslatát...
...hogy egy nap megszületik a Megváltó...
...aki szabadságot hoz majd népének.
Hebronba menj!
Samuel.
Jaffából.
Mikáel házából.
Tovább! Tovább!
- Név? - József.
- Város? - Názáret.
Dávid nemzetségéből.
És ez a nő?
Feleségem.
Menjetek Betlehembe!
Tovább!
Krisztus története LEW WALLACE tollából
A mi Urunk 26. évében
Milyen falu ez?
Názáret.
Holnapra Jeruzsálembe érünk.
Nem nézed őket, József?
Láttunk már rómaiakat.
Igen.
Látunk is még sokat.
Nincs kész az asztalom.
Hol a fiad?
A hegyek között jár.
Elhanyagolja a munkáját.
Nem.
Egyszer, amikor korholtam, azt mondta:
"Atyám dolgában kell eljárnom. "
Akkor miért nem dolgozik itt?
Dolgozik ő.
Trombitások!
Üdv, Messala!
Te parancsolsz.
Köszönöm.
Köszönöm, hogy felváltasz.
Drusus!
Gyerekkoromban a parancsnokságról álmodtam.
Fordult a kerék.
Parancsnok lettem.
Vigyázz!
Első oszlop, jobbra át!
Indulj!
Elfeledtem a hőséget.
Ha csak az volna!
1 4 éves koromig Jeruzsálemben éltem.
- Apám volt. . . - Igen, tudom.
Emlékszünk apádra. Jó helytartó volt.
Ezen az elhagyatott vidéken!
A nehézségekkel szembe kell nézni.
Én kértem ide magam.
Az emberek megváltoztak azóta.
Mennyiben?
Nem fizetnek adót, szembeszegülnek Rómával. . .
Az nem újdonság.
És ott a vallás. Megrészegedtek tőle.
Ledöntik isteneink, sőt, császárunk szobrait.
Büntetni kell.
Azt tesszük.
Ha megtaláljuk őket.
A vezéreket!
Te nem érted. Nincs mire támaszkodnunk.
Furcsa erők működnek itt.
A "Messiás"-ügy.
Emlékszem a jóslatokra.
A zsidók királya. Róma-ellenes paradicsomba vezérli őket.
Beleszédülök.
Egy remete a sivatagban, János. . .
. . .vízbe meríti őket.
Egy ács fiának varázslatait csodáknak vélik.
Mindig voltak bajkeverők.
Nem. Ez az ember más.
Azt tanítja, lsten itt van minden emberben.
Igen mély némely tanítása.
Régóta nem jártál Rómában.
Menj vissza!
Menj pihenni Capriba.
Felejtsd el az emberben lakozó lstent.
- Csak egy valaki isteni. - Igen, tudom.
Az császár elégedetlen.
Több engedelmességet várna Júdeától.
Rendet tenni küldött. Meg is teszem.
Hogyan? Betörheted a fejüket, börtönbe zárhatod őket.
De hogyan harcolsz egy eszme ellen?
Egy új eszme ellen!
Egy zsidó akar beszélni Messala tribunussal.
Van neve is?
- Valami herceg. Júda Ben-Hur. - Bánj is úgy vele!
Azonnal megyek.
Igen, uram.
Centurió!
Korábban az övé volt ez az ország.
Ne feledd!
Igen, uram.
Bölcs dolog! Ben-Hur nagyon gazdag.
Júdea legelőkelőbb házának feje.
Barátok voltunk.
Szinte testvérek.
Sextus!
Kérded, hogyan győzzünk le egy eszmét.
Megmondom.
Egy másik eszmével.
Mondtam, visszatérek.
Sohasem hittem el.
Igazán örülök!
- Nahát! - És te!
Tribunus lettél!
Ittam is az egészségedre.
Igyunk együtt!
Édesanyád és a húgod?
Folyton csak téged emlegetnek.
Tirza elkelt?
Rá se néz a kérőkre.
Azóta is szerelmes beléd.
Újra láthatom őket!
Vadászol még oroszlánokra?
Vagy méltóságod nem engedi?
- Le Érosszal! - Éljen Mars!
Ahol keresztezi?
Jó.
Annyi év után!
Még mindig közel.
Mindenben.
Remélem.
Tudom.
Te római vagy, én zsidó. . .
. . .akit megmentettél.
Legdicsőbb tettem.
Júda!
Nehéz lesz a dolgom.
Segítség kell.
A segítséged. A tanácsod.
- Tanácsot kérsz? - Igen.
Vidd el a légiókat!
Adj szabadságot!
A császár rajong birodalmáért.
Különösen kedveli Júdeát.
De Júdea nem kedveli a császárt.
Van szomorúbb a viszonzatlan szerelemnél?
A szállásom.
Túl komor!
Nem komor.
Mértékletes. Erényes.
Római.
Az új helytartó, Valerius Gratus jobb keze leszek.
Újabb légiókkal érkezik.
Igazak a hírek!
A császár bizalmatlan.
Lázadás készül. EI kell tiporni.
Ti ne aggódjatok!
Mert te a barátom vagy.
- Zsidó vagyok. - Majdnem római!
Mi közöd a bajkeverő csőcselékhez?
- Ők az én népem. - Légy bölcs, Júda!
Római a világ. Ha benne élsz, légy a részévé!
Megváltoztál.
Felnőttem. Világot láttam, mióta elmentem.
Láttam Rómát. Nem véletlen, hogy ő uralja. . .
. . .az egész világot.
A légióitok.
Nem csak a légióink.
Másoknak is van seregük. Harcoltam ellenük.
Nem!
A sors bennünket választott civilizálni a világot.
Az útjaink és hajóink kötik össze.
Dicső a római jog, építészet, irodalom.
Hiszek a népem jövőjében.
Hát persze. És segíthetsz rajtuk.
Hogyan?
Nemes vagy.
Tiszteletben tartják a családotokat.
Gazdag vagy, hatalmas, jóhírű.
Beszélj a lázadás ellen!
Ostobaság szembeszállni Rómával.
Sőt, hasztalan!
Csak egy lehet a vége: néped pusztulása!
Én ellenzem az erőszakot.
Felléptem ellene. Fel is fogok.
Egyetértünk!
Mikor jöhetek el hozzátok?
- Azt reméltük, holnap. - Helyes!
Akkor igyunk!
Amúgy borzalmas bor.
A római seregnek készítjük.
Kegyetlenek vagytok!
Őrült a világ!
Csak egy maradt meg:
A régi barátok hűsége.
Júda, hinnünk kell egymásban!
Erre iszol velem?
Teljes szívemből.
Íme, a ház, amelyre emlékeztem.
Az udvar, ahol játszottunk.
A tető, ahonnan kővel hajigáltuk az embereket.
- Rosszak voltunk? - Jó fiúk voltatok.
Visszavágytam ide.
És semmi sem változott.
Csak ez a kút.
- A régi kiszáradt, emlékszel? - Minden nyáron.
Egy új kút és új Tirza. Felnőttél!
Nem változott, ugye?
Dehogynem. Akkor kisfiú volt, azóta férfi lett.
Felelősséggel a vállán.
Gyere!
A császár márványpalotákat épít.
Majd elfelejtettem! Neked hoztam.
Ilyet még sohasem láttam! Gyönyörű!
- Római? - Líbiai. Tavaly hoztam.
A hadjáratból.
Két napi küzdelem után megfutamodtak.
A fővárosuk barbár, de lenyűgöző!
Vagyis volt.
Porig romboltuk.
Ezt bizonyára unjátok.
Gyere, mutatni akarok valamit.
Köszönöm.
Illő ajándékot hoztam. Nőnek való dísztű.
Hogy tetszik?
Felséges!
Arabs mén!
Meglátszik rajta. Magam tenyésztettem.
Kipróbálnám.
Bármikor. A tiéd.
Nekem adod?
Ó, Júda!
Kedves vagy! Olyan lesz minden, mint régen.
Gondolkodtál azon. . .
. . .amit mondtam?
Beszéltem is néhány emberrel.
Az erőszak, a lázongás ellen.
Sokan egyetértettek.
Nem mind?
Nem mind.
Ki volt az?
A lázongók, türelmetlenek.
Kik azok?
Igen, Júda. Kik azok?
Csak besúgóként lehetek barátod?
Csak bűnözők nevei.
Nem bűnözők, Messala. Hazafiak.
Hazafiak?!
Hadd mondjak el valamit! Tán nem tudsz róla.
Figyel minket a császár. Most épp keletre tekint.
Itt az alkalom nekem és neked.
Ha rend lesz, bármi lehetek.
Te velem emelkedsz. Tudod, hol?
Rómában! Talán a császár oldalán.
Megtörténhet, és itt az alkalom.
Esküszöm, itt van!
A császár szeme rajtam. Csak szolgálnom kell.
Te csak segíts, hogy szolgálhassam!
- Mintha lsten volna. - Az is. Az egyetlen.
Ő az igazi hatalom ezen a földön, nem. . .
Nem az.
Segíts, Júda!
Bármit megtennék érted, Messala.
De a népemet nem árulom el.
Az istenek nevére, mit számít néhány zsidó élete?
Ha meggyőzni nem is tudom, meg nem öletem őket.
Meg kell értened, Messala.
Hiszek a múltunkban, a jövőnkben.
Meghódított nép vagytok.
Hódíthattok. Megölhetitek az embereket.
De mi újra felkelünk.
Halott álmokban élsz. A múlt mítoszaiban.
Letűnt Salamon dicsősége.
Nem támad fel se Józsué, se Dávid.
Egyetlen valóság létezik ma. Tekints Rómára!
Ne légy ostoba!
Inkább, mint áruló.
- Katona vagyok. - Aki Rómáért öl.
- Vigyázz. . . - Nem! Te vigyázz!
Róma gyalázatos!
Megfojtja a népemet, az egész világot!
De nem örökre.
Ha Róma elbukik, a szabadság kiáltása. . .
. . .elnémít minden mást a földön.
Vagy segítesz, vagy ellenem vagy. Nincs más.
Vagy velem, vagy ellenem.
Ha ez a választás. . .
. . .akkor ellened vagyok.
Jönnek!
Hol van Messala?
- Hova. . . - Elment.
Elment?
- Miért? - Kellett.
- Mi történt? - Biztos sok a dolga.
Gyertek! Vacsorázzunk!
Áldott vagy Te, Urunk, lstenünk. . .
. . .aki kenyeret adsz nekünk.
Nem látjuk többé, Tirza.
Azt akarta, legyek a népem árulója.
- Uram, az antiókhiai karaván. - Láttam.
Simonides!
- Szívesen látlak. - Uram!
Simonides ajándékot hozott.
Borostyánt. Tirzának selymet.
És uramnak ibér bort.
És a legnagyobbat, hogy itt vagy.
Ó, uram! Híreket hoztam Antiókhiából.
- A karavánok. - Megérkeztek.
- Jó. - Az elszámolás.
És Numídia?
A király biztosítja a kereskedelmi utakat.
Minden évben elszámolsz.
Évről évre gazdagabbá teszel.
De a legnagyobb kincs te vagy.
Életem Hur házáé.
Másom nincs is nekem, csak a leányom.
- Bizonyára ifjú nő már. - A tulajdonod.
A rabszolgád lánya.
Veled barátot örököltem, nem rabszolgát.
Eszter eljött, hogy engedélyezd házasságát.
Engedélyezem! Teljen örömöd sok unokában!
Ha lsten úgy akarja, örülök neki.
Eszter beszélni kíván gazdájával.
Férjhez mész, Eszter?
Atyám kívánságára.
Szerencsés lesz az urad.
Mi a neve?
Dávid, Máté fia.
Melyik házból?
- A magáéból. - Szabad ember.
Mesélj róla!
Csak egyszer láttam.
Jó hírű kereskedő.
Megváltja a szabadságát.
A szabadságát tőlem kapja nászajándékul.
Nagylelkű vagy, uram!
Szereted azt a férfit?
Megtanulom szeretni.
Megadom az engedélyt.
Iszunk a boldogságodra.
A gondtalan visszatérésre.
Megzavartalak.
Dehogy.
Mire gondoltál?
Búcsút mondtam. . .
. . .a városnak. . .
. . .ennek a háznak.
Nem jártál itt gyakran. Mire emlékszel?
Apám néha elhozott ide. . .
. . .kiskoromban.
Ebben a házban mindig boldog voltam.
Egyet kivéve.
Amikor te és az a római fiú. . .
- Messala. - Igen.
Vadászni voltatok. . .
. . .és sebesülten hoztak haza.
Megsimogattam az arcodat.
Imádkoztam lstenhez: "Ne hagyd meghalni! "
Mintha most is hallanám. Halkan, ahogyan most is.
Igen, uram.
Uram? Megajándékoztalak a szabadsággal.
Különös. Sohasem éreztem magam rabszolgának.
És most. . .
. . .szabadnak is alig.
Tudod, régen, még bölcs Salamon idején. . .
. . .ha a rabszolgák közt. . .
. . .megakadt a szeme egy lányon. . .
. . .kiválaszthatta a többi közül. . .
. . .és magához hívhatta.
Bölcs Salamon idején.
Más idők voltak.
Régen volt.
Ha nem volnál menyasszony. . .
. . .búcsúzóul megcsókolnálak.
Ha nem volnék az. . .
. . .búcsúznunk se kéne.
A rabszolga gyűrűd.
Illő csere.
Neked a szabadság, nekem a gyűrű.
Viseled majd?
Míg menyasszonyt nem találsz?
Addig a napig.
Az ég kegyes Gratushoz.
Helytartó uram, hivatalod koszorúja.
Köszönöm, tribunus.
A város küldöttei?
- Nem jönnek el. - Nem?
Jeruzsálem nem vár hévvel.
De csendes lesz a fogadtatás.
Induljunk!
Ott van Messala!
Meglátott, Júda!
Az új helytartó!
Vissza!
- Vissza! - Gyere ide!
A zsidók voltak!
Kinyitni a császár nevében!
Júda! Tirza! Mi az? Mi történt?
A törvény nevében!
- Néztem a. . . - Lezuhant egy cserép.
- Nem én. - Nem hiszik el.
Ne mondj semmit! Hallod? Tirza, semmit!
Kinyitni!
Beszélek velük.
- Elfogni! - Mi történt.
- Fogd el őket! - Állj!
Baleset volt.
Hadd mondjam el! Baleset volt.
- Ő az, uram. Láttuk. - Baleset volt.
Esküszöm.
Kilazult egy cserép. Az esett le.
Vigyétek el! Mind!
- Igazat mond! - Én voltam! Engedd el őket!
Vigyázz!
Messala!
Mondd nekik, hogy tévedés!
Kilazult a könyöklőn egy cserép.
Baleset volt.
Őket ne! Semmi közük hozzá!
Őket engedd el!
Engedjétek el őket!
Gyere!
Hova?
Tírusba.
Tírusba?
Nem volt tárgyalás!
Gályára, tárgyalás nélkül?
Egy szó sem igaz a vádból!
Az anyám, a húgom! Mi lesz velük?
Megkötözni!
- Nem esett bajuk? - Semmit se mondhatok.
Gyerünk! Mozgás!
Börtönőr!
Őrök, ott bent!
Fel a lépcsőn!
Börtönőr!
Jobbra!
- Várj! - Küldd ki őket!
Menjetek!
Az ajtót!
Hol van anyám és a húgom?
Hol vannak?
E falak között.
A helytartó túléli. Ők is.
De elítélik őket.
Lehetséges ez?
Lehetséges, hogy ezt tedd velünk?
A családdal, amelyet szerettél?
Elengeded őket. Méghozzá örömmel!
Én nem vagyok gyilkos!
Tudom, hogy nem.
Tudod?
Gonosz vagy!
Nem, Júda, nem vagyok az.
Segítséget kértem.
Most megadtad nekem.
Ez elrettenti őket az árulástól.
Elítélek egy régi barátot, félni fognak tőlem.
De a családomat ne!
Engedd el őket!
Kérlek!
- Könyörgök. - Könyörögsz?
Én nem könyörögtem?
Te akartad. Nincs mit mondanom.
Ha megölsz, a tieidet. . .
. . .keresztre feszítik!
Rajta, Júda!
Ölj meg!
Csak bosszút állhassak!
Imádkozom, hogy élj, míg vissza nem térek.
Vissza?
Vigyétek!
Tisztelegj!
A tribunus fogad.
Tribunus, a Hur család kulcsára vagyok.
Emlékszem rád.
Úton Antiókhiába hallottuk a hírt.
Júda Ben-Hur nem tehette ezt, te is tudod.
Jobban, mint te.
Akkor azt is tudnod kell, hogy a vád alaptalan.
Már elítélték őket.
- El? - Igaztalanul.
Júda nem akart ártani a helytartónak.
Tudnod kell, soha nem tenne ilyet.
A szíved mélyén tudod.
Drusus!
Tartsátok bent, míg kikérdezzük!
Állj!
Vizet a katonáknak.
Előbb a katonáknak!
EI a kúttól! Nekik nincs víz!
EI a kúttól! Hé, te!
Gyere ide! Vizet a lovaknak!
- Vizet! - Előbb a katonáknak!
Tessék.
Várj!
Neki ne adj!
Istenem!
Segíts!
Te! Azt mondtam, neki ne!
Talpra, mindannyian!
Talpra mind!
Vissza a sorba, kutya!
Talpra!
Indulás!
Te ott, vissza a helyedre! A helyedre!
Indulás, kutyák!
Jön a konzul hajója.
Evezőket fel!
Evezőket le!
Az új parancsnok!
- Hány evezős? - Kétszáz.
- Váltás? - Óránként harminc.
Ez az ember beteg. Leváltani!
- Leváltani! - Igenis.
- Ez sok bajt okoz? - Engedetlen, konzul.
Ennek vége lesz.
Mióta szolgálsz?
41 -es!
Egy nap híján egy hónapja ezen a hajón.
Pontosan számon tartod. És ezelőtt?
Három évet más hajókon.
Három évet!
Van lelkierőd szembeszállni. . .
. . .de eszed is megállni.
Gyűlölet sugárzik a szemedből, 41 -es.
Az jó! Életben tartja az embert.
Erőt ad neki.
Figyeljetek mind!
Elítéltek vagytok. Szolgálni tartunk életben.
Evezzetek jól. . .
. . .és élhettek.